La tradició d'unir la saviesa i la llum és molt antiga. Les metàfores que enllacen totes dues en les llengües indoeuropees són tan freqüents, tan integrades que a penes es perceben conscientment. Però no sols en ells, sinó també en el nostre té la mateixa relació: diem llum a la persona intel·ligent i parlem de llum d'intel·ligència. La religió sovint ha dit que el camí del saber és lluminós (intentant diluir l'oposició entre raó i fe), recordem el lema Ego sum lux mundi o la doctrina de la il·luminació d'Agustín d'Hipona. (Que les deesses ens deslliurin de senderes lluminoses, ja que més que senderes lluminoses que van naturalment cap al paradois eren camins il·luminats artificialment per a l'infern).
En l'antiguitat, la saviesa es va entendre sovint com el coneixement dels objectes més lluminosos. Plató va jugar amb llum i ombra en el famós mite de la cova, imaginant que el camí cap a la saviesa, per l'educació, era un alliberament de l'ombra. Filopón, filòsof i teòleg alejandrio del segle VI, va acusar a Aristòtil d'haver fet un joc de paraules entre sophia (saviesa) i sápheia (claredat), perquè el primer aclaria totes les coses. Avui per a nosaltres, veure clar és comprendre bé i estar a les fosques perdudes en la ignorància.
La mateixa metàfora s'amaga després de la visió de l'Edat mitjana com una època fosca. Malgrat estar de moda des de fa molt temps repetir que no va ser per a tant, és a dir, aquella època fosca –no se sap– que ens han pintat i que hem representat que no era l'Edat mitjana (aquesta vegada el risc està en l'altre extrem: No va ser l'Edat mitjana imaginar-se com alguna cosa, com un paradís d'igualtat i fraternitat). Malgrat tot, després de l'Edat mitjana va venir el Renaixement, ressuscitant la llum i portant la il·luminació fins al cim, fins a la Il·lustració, també anomenat “Segle de les Llums”, per considerar que la raó venia a la mà de l'espelma, il·luminant la foscor provocada per la fe cega i acrítica.
Hi ha il·luminats anunciants convençuts que tenen més capacitat que la resta a l'hora de conèixer com són realment les coses
El Romanticisme alemany –reaccions contemporànies radicals contra la Il·lustració i, en la majoria dels autors, molt reaccionàries– va voler demostrar que les llums ens cegan (“Molta llum en aquest segle!”, va cridar Herder, un dels pares del Romanticisme). La llum del migdia de l'estiu no deixa veure res, crema tot i planeja. Les coses apareixen molt més perfilades amb llum obliqua per a enfosquir. En la llum fosca, tot se separa i es percep millor. En un moment d'excés de llum, quan no hi ha ombra, no es veu bé.
El crit d'Herder contra l'enlluernament està en Kanten Sapere! s'ha entès sovint com a contrària a la crida (anomenada a la comprensió personal). Jo crec que són complementaris, però aquesta vegada obviarem aquest debat.
La veritat és que hi ha pensadors clars, és a dir, enginyosos, ràpids, que enfoquen el que uns altres no veuen i assenyalen les ombres com a tals (he dit al pensador, podia dir-me a la botiga, al netejador, al professor o a la política). Però també hi ha il·luminats que pensen que actuen sota la influència d'un poder gairebé sobrenatural, creient que són propietaris de la veritat. Predictors convençuts que les coses són més capaces que els altres a l'hora de conèixer. Pensadors clars i simples il·luminats. En què es diferencien? És clar i concreto el límit entre tots dos? En tots dos casos, la llum, la metàfora del saber. Però no ha ocorregut mai que els suposadament lluminosos no es frenin a temps i es converteixin en listopasados? Jo diria que això s'ha vist més d'una vegada (sí, tots tenim un al cap! ). Que les deesses no permetin que la claredat ens cegue.
Bidali zure iritzi artikuluak iritzia@argia.eus helbide elektronikora
ARGIAk ez du zertan bat etorri artikuluen edukiarekin. Idatzien gehienezko luzera 4.500 karakterekoa da (espazioak barne). Idazkera aldetik gutxieneko zuzentasun bat beharrezkoa da: batetik, ARGIAk ezin du hartu zuzenketa sakona egiteko lanik; bestetik, egitekotan edukia nahi gabe aldatzeko arriskua dago. ARGIAk azaleko zuzenketak edo moldaketak egingo dizkie artikuluei, behar izanez gero.
Un dels motius per a la investidura de Salvador Illa com president de la Generalitat ha estat el pacte PSC-ERC. No és un pacte sobiranista en absolut, però en alguns aspectes es podrien obrir noves portes, tret que l'estratègia política de frenada del PSC-PSOE, que és... [+]
La regió de Mèrida (Mèxic) ha estat objecte aquest any de gran polèmica per la col·locació en una platja d'una escultura en homenatge al déu grec Posidó. Merida es troba en la península de Yukatán, on el poble de Maia tracta de preservar la seva cultura, dins de les... [+]
Els meus cicles comencen al setembre i acaben al juny, en realitat, (anava a posar-me, però cada vegada que utilitzo el plural em crida un nan al cap, “seran teus!”), i així ha estat en la meva vida, hi hagi o no vacances, tingui o no treball remunerat en l'horari. Ni... [+]
A l'estiu, els jubilats no solem tenir gana de vacances i podem analitzar amb calma tot el que ens envolta. Heus aquí alguns temes que m'han sorprès.
Espanya. L'Eurocopa i els Jocs Olímpics han complert tot l'estiu. Haig de dir per endavant que la competitivitat esportiva... [+]
Amb la caravana Zabalduz, a la ciutat de Bihac, a Bòsnia Hercegovina, l'activista Nihad Suljic ens va explicar que el riu Drina és la major tomba dels Balcans. Perquè no s'oblidin, s'encarrega d'identificar els cadàvers que es troben i de donar-los sepultura, amb la finalitat de... [+]
Ja no sé si estem colpejats per les onades de calor, si és una hipocresia de sempre o una lògica sistèmica, però la bretxa entre el que sabem, la qual cosa diem i el que fem, més enllà de la preocupació, em sorprèn, sobretot en un ambient estiuenc. Notícies, recerques,... [+]
Entre moltes caigudes també hi ha assoliments. Una mare jove d'uns 35 anys em preguntava l'altre dia com aconseguien a la seva escola que els companys que no havien rebut el basc a casa aprenguin i parlin tan bé com els nens i nenes que eren euskaldunes de casa. A l'escola hi... [+]
La situació actual requereix una anàlisi minuciosa del que hi ha darrere dels títols, les manifestacions, la difusió manipulada d'alguns fets, l'ocultació fosca d'uns altres i la propaganda disfressada d'anàlisi en la majoria dels grans mitjans de comunicació. La situació... [+]
Els empresaris i responsables polítics del sector ens diuen que el turisme genera riquesa i ocupació, però què és el treball turístic? Quin tipus de treball genera el turisme? I qui gana amb això?
L'entitat Sant Sebastià Turisme diu que més de 15.000 persones treballen... [+]
La principal característica del meu equip de bàsquet és la seva personalitat. Se sol dir que això és una característica comuna entre l'equip i l'afició. No obstant això, des de l'adreça no es té en compte aquesta identitat de tots els aficionats. De fet, els aficionats... [+]
Les estacions de tren de moltes ciutats mostren la bellesa més alta de l'estructura de ferro del segle XIX, juntament amb l'auge de l'arribada a l'epicentre de la ciutat. És com entrar a la ciutat per la porta principal, una perla d'arquitectura i de lloc. No obstant això, en... [+]
Per què no deixar-ho. El que escriu les columnes sempre segueix les apologias de la retirada a temps. Abans d'esgotar existències. Els temes, a mi, no els he pogut esgotar, perquè no soc expert en res, i mai he tingut missatges que transmetre a Euskal Herria. No em serviria... [+]
Començament de l'estiu. Ressaca del festival EHZ (atx, mal de cap). Ganes de respirar després d'un curs carregat. Buidar el cap. Reconnectar elements clau. Prendre's un temps en família, tornar a veure a vells amics i descansar (una mica) en la lluita diària. De bo de bo?... [+]