Òpera de cambra basada en l'obra d'Orgia
Pier Paolo Pasolini.
Música: Héctor Parra.
Llibret: Calixto Bieito. Ensemble Intercontemporain.
Director: Pierre Bleuse. Escenografia: Calixto Bieito. Solistes: Ausrine Stundyte (soprano), Leigh Melrose (baríton), Jone Martínez (soprano).
Lloc: Teatre Arriaga (Bilbao).
Data: 24 de juny.
--------------------------------------------------------
Sens dubte, portar al camp operístic una obra de teatre d'un emblemàtic autor com Pier Paolo Pasolini pot ser una excel·lent idea. També és conegut per a tots que Pasolini és un dels grans cineastes del segle XX. Cap llibre sobre el cinema del segle passat deixarà de parlar d'aquest geni de la Bolonya.
Però una altra cosa és pensar que els problemes personals d'aquest artista, les seves enormes contradiccions i les seves bogeries poden fer-nos pensar d'alguna manera que aquest artista té una filosofia extrapolable a la nostra societat.
I ara una altra qüestió: és veritat que l'art pot aprofitar-se de la ruptura, de la desagradable, de la intriga, per a fer-nos pensar i bolcar el nostre interior. Però també és veritat, i no podem negar que, a vegades, les propostes que pretenen posar de manifest totes les nostres pors i angoixes queden en el feismo i en el tacte desagradable, sense aportar molt més.
A més, en lloc d'oferir una visió enriquidora de la realitat, ens transmet un missatge que no és representatiu d'una filosofia que respecta els drets.
En essència, Orgia de Pasolini, amb música d'Héctor Parra i llibret de Calixto Bieito, va portar a la meva ment tota aquesta mescla de pensament.
El programa fa referència al fet que l'argument denuncia una societat intolerant, hipocrita, cruel i menyspreable amb tots els que surten de les normes establertes. Aquesta és la intenció. I en 1966, quan es va crear l'obra, reflectir aquesta denúncia tal com vam poder veure tindria una "passada". Però en 2023, plantejar aquesta denúncia a través d'un home que, conscient de la seva homosexualitat, mata a la seva dona, als seus fills i a la prostituta que li entreté de tant en tant, no és més que un missatge masclista del pitjor encadenament.
D'altra banda, l'estètica de la representació era realment feista i transmetia només falta d'estètica, tant física com moral. Encara sort que l'Ensemble Intercontemporain, dirigit per Pierre Bleus, va realitzar una bona interpretació de la partitura monòtona d'Héctor Parra. I encara sort que cantants solistes van demostrar una excel·lent tècnica vocal, tenint en compte que havien de cantar en posicions a vegades impossibles. El baríton Leigh Melrose va mostrar una veu rodona i potent, i Ausrine Stundyt i Jone Martínez van oferir una còmoda cançó en tots els registres. Gràcies a ells va resistir l'actuació.
En la llibreria Hitz de Durango se'm va ocórrer que l'òpera Saturraran es mereixia la crítica. D'una banda, la resposta de Jose Julián Bakedano, la il·lusió de les paraules de Gaizka Olabarri de la llibreria, la il·lusió de Nekane Bereziartua, que durant tants anys s'ha... [+]
Òpera Anna Bolena de Donizetti organitzada per l'ABAO. Bilbao Orkestra Sinfonikoa. Dirigit per Jordi Bernacer. Cor d'Òpera de Bilbao. Dirigit per Boris Dujin. Solistes: Joyce El-Khoury (soprano), Silvia Tro Santafé (mezzo), Marko Mimica (baix), Celso Albelo (tenor), Anna... [+]
Òpera I Puritani de Bellini organitzada per l'ABAO. Orquestra d'Euskadi. Director: Giacomo Sagripanti. Cor d'Òpera de Bilbao. Director: Boris Dujin. Direcció d'escena: Emilio Sagi. Escenografia: Daniel Bianco. Solistes: Jessica Pratt (soprano), Xabier Anduaga (tenor),... [+]
Bilbao Orkestra Sinfonikoa. Director: Daniel Oren. Cor de Bilbao Opera. Director: Boris Dujin. Solistes: Angela Meade (soprano), Daniela Barcellona (mezzo), Sergio Escobar (tenor), Giovanni Meoni (baríton), David Lagares (baix).Lloc:... [+]
No és molt coneguda la història de l'òpera Madama Butterfly basada en una obra de l'escriptor Pierre Loti, bojament enamorat d'Euskal Herria. Aquesta obra és Madame Chrysanthème. Té un argument similar, encara que l'original de Loti té un final feliç i en el cas de Puccini... [+]
Rigoletto és una d'aquestes obres que es poden gaudir mil vegades sense cansar-se. És una de les òperes més destacades de Verdi, amb passatges molt coneguts i de gran bellesa i un argument que atreu al públic. La història d'un gibós que tracta de protegir la seva filla d'una... [+]
Un dels projectes més interessants de l'ABAO en els últims anys ha estat el denominat Tutto Verdi. En aquest cicle s'han representat totes les òperes del compositor Verdi, sense excepció. I l'última d'aquestes òperes és la que esmentem a continuació: Alzira.
Per moltes... [+]
És un plaer poder gaudir de dues obres del segle XX que aprofundeixen en l'ànima de les dones en el Palau Euskalduna. Poques vegades podrem escoltar aquestes òperes curtes, vives i, argumentalment, dures, perquè realment poques vegades es programen. I la veritat és que no... [+]
Sempre és plaer gaudir d'una òpera de Mozart. En l'ampli repertori del compositor de Salzburg hi ha autèntiques pedres precioses i no sols des del punt de vista musical. Aquest és el cas de La clemenza di Tito, una obra singular, de caràcter introspectiu des del punt de vista... [+]
Operazaleok pozez itxaroten dugu OLBE-ren denboraldiaren hasiera. Eta aurten poza bikoitza izan dugu. Alde batetik, titulu eder-ederra, publikoaren kuttuna izan dugulako, eta, bestetik, interpretazio mundialak disfrutatu ditugulako. Behin baino gehiagotan entzun dugu Bilbon... [+]