Les novel·les i contes neorealistas de Cesare Pavese potser no, però la seva poesia continua sent molt actual. Encara que la collita sigui menys abundant en els versos, és un vi embriagador: La potència de les imatges de Pavese. I d'aquestes imatges va prendre la més universal i Xabier Lete va posar “T'acompanyarà la mort”, i Miguel Anjel Unanua “Arribarà la mort i els teus ulls”, i Itxaro Borda “La mort vindrà i els teus ulls tindrà”, i Joseba Sarrionandia “La mort dels adults i els teus ulls te'ls tindrà”.
I Ió Olano Carlos diu en la seva traducció: “T'esperen la mort”, en el número 29 de la Gavina Poètica del Món, en aquest llibre delicat i infinit de seixanta poemes amables dedicats a la poesia bella (Sant Stefano Belbo, Cuneo, Piemonte, 1908–Torino, 1950).
Per a Cesare Pavese la poesia és una xarxa de pors i pessimismes teixits en el seu camí cap al suïcidi, que no va salvar. Contra la pols no hi ha xarxa. Per a dormir a l'Hotel Roma de Torí, dotze, vint, un sap quantes fundes va agafar alhora, i es va anar: “Tot és el mateix/ ja ha passat temps/ vas arribar un dia/ moriràs un dia./ Algú va morir/ fa molt temps,/ algú que va intentar/ però no ho va saber”.
Melville, Faulkner, Whitman, Dos Passos. Així com en la narrativa es veia la petjada de l'home nou comunista, la poesia de Pavese està viscuda per una altra estètica, la poesia té un aspecte més tràgic, i sembla que a vegades nega la vida i la felicitat, que no vol deixar-se un somni qualsevol: “Sofrirem a l'alba/ visita de primavera”.
Mirava les coses amb indiferència. La mort ho mediatitza tot en la seva poesia. És tan distant. I, no obstant això, l'impuls és aquí, la seva mirada és real, darrere d'aquesta poesia formal hi ha un cor que vol comunicar amb els altres, perquè considera el problema central de la vida com trencar la cadena de la solitud, com relacionar-se amb els altres. Escriure no havia estat més que un mitjà de fer-lo: “Ets com una terra/ el que ningú ha dit./ Tu no tens res a esperar/ si no és la paraula/ que sorgeix del fons/ com un fruit entre branques”.
-Era una tarda corrent. Per al rap”. Aquesta nit és la que ens compta Maite Mutuberria en aquest àlbum. El llibre té molt pocs textos i les imatges ens compten molt bé el desenvolupament de la història.
Des del principi podem veure en les il·lustracions un rap gran i... [+]
El que s'acosti a aquest llibre, en primer lloc, estarà amb G. Es troba amb les imatges de Mabire. Són imatges d'estil còmic, traços molt precisos i vivències de color celestial que ajuden a interpretar amb facilitat personatges i situacions. Aquestes imatges coincideixen amb... [+]
Sota el títol de Viriditas podem llegir el subtítol de Les dones que ens van fer veure el meravellós món de les plantes. Es tracta d'un gran llibre amb una tapa dura, en el qual les il·lustracions de les plantes i una dona prenen el centre de la portada de color lila. Es pot... [+]
Louisa
Yiusfi
Txalaparta, 2023
-------------------------------------------------
En 2022 Louisa Yousfi va publicar Rester barbare, i Itziar Deu d'Ultzurrun i Txalaparta el van publicar en basc en 2023, després de les paraules d'Ainhoa Nadia Douhaibi. Feia temps que no... [+]
Per una qüestió de treball he hagut de rellegir aquest meravellós llibre. Un llibre curt que conjumina teoria, genealogia i història feminista, i que segurament tindrà moltes crítiques mirant en la xarxa i, sorpresa! He trobat una, la que va escriure Irati Majuelo en... [+]
El llibre que acaba de publicar l'editorial Consonni ha estat una gran sorpresa per al públic. No coneixia l'obra de Montserrat Roig i la troballa ha estat veritablement sorprenent. D'una banda, perquè la novel·la es va publicar per primera vegada en poc més de la mort de... [+]
La memòria d'una vaca basca va ser publicada per Bernardo Atxaga en 1991. El llibre ha tingut una llarga trajectòria i èxit tant en basc com en altres idiomes. Un dels llibres més venuts d'Alemanya va ser J. L'editor britànic Eccleshare ho va considerar una obra a llegir en... [+]
La primavera sol ser una promesa d'un nas hivernal fred i que pot venir després de l'aterratge, i ha estat anotada en diverses ocasions perquè se sotmeti al somni. Promesa, no obstant això, mai és una primavera segura en un terreny en ruïnes. No almenys si parlem de canvi o,... [+]
Tot va començar en una excursió al camp amb la seva cosina i el seu marit. Ells van anar a sopar i no van tornar a casa. El protagonista va sortir a buscar-los i es va trobar amb una paret. A partir d'aquí, la paret no li deixa avançar i veu a dos personatges congelats com a... [+]
Et consideres feminista i anti-racista? Se t'ha ocorregut que la història del feminisme que coneixes és és blanca i colonialista? Has qüestionat el teu coneixement o la teva mirada sobre les cultures no blanques? Ha fet una lectura crítica de l'apoderament feminista? Vols... [+]
Porten la casa els caragols, com una motxilla enrotllada, transportant als que necessiten per a viure. No obstant això, les cases es poden gratar i dividir en dues. Fins i tot es dupliquen de tant en tant, encara que de manera provisional, passant de ser fortalesa a ser... [+]
El so de la porta es va escoltar mentre sopaven. Les estrelles del cel deien que la sabbata era madura”, així comença aquesta breu novel·la de Gaizka Arostegi, quan els "gossos" de Gestapo toquen la porta de casa de Sara i els seus pares. Com el lector conclouria, es tracta... [+]
Obrim el llibre de poemes d'Oihana Jaka i trobem dues ofertes. Un pare i un altre fill. Cal destacar per la seva relació directa amb els poemes que trobarem. El llibre s'estructura en
tres parts: Hamaika urte, Hamaika hilabete eta Hamaika egun. El número onze també és una... [+]
Karmele Mitxelena va publicar en aquesta col·lecció Xaguxar el conte L'estiu de Maduixa en 2022. En ell es narraven les aventures estiuenques d'uns nens i nenes. Ara, en canvi, el llibre d'Aitona Flora és una història molt més interioritzada, emocionant narrada des del punt... [+]