Una amiga, una dona energètica compromesa amb la cura del planeta, m'ha enviat un enllaç: "L'Athletic i Petronor, la nova energia. L'objectiu d'aquesta acció és crear una comunitat energètica que garanteixi als aficionats de l'Athletic l'oferta de consum energètic sostenible." Aquest acord suposa avantatges per a l'empresa Repsol, principal accionista de Petronor.
Ja tots hem sentit parlar del greenwashing; a partir d'ara, pel que fa a Bizkaia, també tindrem la pena de parlar del whitmodelwashing.
Si preguntéssim a qualsevol jugador de l'Athletic o al seu equip directiu si coneixen el llibre Viure o morir sota les xemeneies (Viure o morir sota les xemeneies) publicat per Meatzaldea Activa, segurament no ens sorprendríem: ningú sabria de què estem parlant. Tampoc sabrien de què estem parlant si els preguntem què és l'hidrogen verd o què hi ha darrere del capital de Saudi Aramco, l'inversor del projecte i, en termes de beneficis, la major companyia del món. Considerem normal que tant els futbolistes com els directius del club de futbol no sàpiguen res d'aquestes realitats. Però ells els permeten viure de meravella, dedicant-se al que més els agrada de la vida: el futbol. Desgraciadament, sembla que l'objectiu és donar-li millor o pitjor puntades a la pilota, i fer diners, com més millor, sense preocupar-se de l'origen d'aquests diners.
"Jo sé, com no, que l'Athletic és un símbol que té a veure amb el món. Però, símbol de què?, em pregunto. Em preocupa tenir un producte publicitari per a netejar la imatge d'una de les empreses més contaminants de la comarca"
“Quin és el teu equip de futbol?”, em pregunten a l'escola. “No m'agrada el futbol”, contesto. “Però l'Athletic sí, no?”, em tornen a preguntar, amb un gest entre la incredulitat i la desesperació. “Athletic sí”, em sento dir a mi mateix. I quan dic, penso en aquest grup de pedreres que es va construir en la terra on va néixer i que es va escapar de les grans estrelles. I em ve al capdavant aquest equip inclusiu que, estant embarassada, juga al fill de la dona que va superar la barrera de Melilla a la recerca d'un futur millor. Jo sé, com no, que l'Athletic és un símbol. Però, símbol de què?, em pregunto. Em preocupa que sigui un producte publicitari per a netejar la imatge d'una de les empreses més contaminants de la comarca: per a netejar la imatge de la major refineria de l'Estat que ha provocat els relats aclaparadors dels protagonistes del llibre. La lluita dels protagonistes del llibre, una vegada més contra David Goliath, el capital de la vida. Sento que hi ha una perversió dels valors de l'equip, que res té a veure amb la imatge de Repsol, que té el 86% de Petronor.
Avui he llegit un article en els clubs de futbol en el qual es reivindica la renúncia a la publicitat de les apostes. "Qui gana té una sorprenent facilitat perquè tot sigui normal", diu el periodista, "també considerem normal que jugadors de futbol d'elit entrin en xalets perifèrics i no s'assabentin de la realitat".
Des d'una altra realitat, des del carrer i des de l'amor, vull dir a la família blanc-i-vermella que tenim cooperatives energètiques de consum sostenible. Com l'Athletic, som d'aquí, som energia neta, som equip i decidim junts. No tenim res a veure amb Petronor i Repsol. Petronor ha obtingut en 2019 un benefici de 135 milions d'euros, dels quals, ha cotitzat zero en l'Impost de Societats. No tenim res a veure amb l'extremisme depredador que aquestes empreses han provocat en els territoris del món global. No tenim ànim de lucre perquè creiem que els beneficis no es comptabilitzen en euros ni cotitzen en borsa. En la nostra comptabilitat de resultats s'inclouen la vida i la conservació de tots els territoris del món.
A alguns ens agradaria que l'Athletic fos un símbol per als nens i nenes d'avui i de demà: consum local, solidaritat, tolerància, antiracisme, participació... i quan ens parlen de l'Athletic, sí, parlar d'aquest Athletic.
La vida o el capital és una altra història que ens enfronta, que des de la pedrera hem de construir des del local, gràcies a la vida i que serà un exemple per a la vida. I també en aquesta història cal posar les vides en el centre.
Bidali zure iritzi artikuluak iritzia@argia.eus helbide elektronikora
ARGIAk ez du zertan bat etorri artikuluen edukiarekin. Idatzien gehienezko luzera 4.500 karakterekoa da (espazioak barne). Idazkera aldetik gutxieneko zuzentasun bat beharrezkoa da: batetik, ARGIAk ezin du hartu zuzenketa sakona egiteko lanik; bestetik, egitekotan edukia nahi gabe aldatzeko arriskua dago. ARGIAk azaleko zuzenketak edo moldaketak egingo dizkie artikuluei, behar izanez gero.
No és gens fàcil entendre el que està succeint a Catalunya. Amb tota seguretat. Podem donar per acabat el procés de 2017, però està per veure si l'independentisme serà capaç d'iniciar un nou procés d'alliberament.
Si en les eleccions l'independentisme s'hagués mantingut en... [+]
Portem unes setmanes amb la "serp d'estiu" sobre el TAV i amb la possibilitat d'enllaçar la "I basca" des de Pamplona, des d'Ezkio o Vitòria.
És decebedor veure que el nostre Poble continua depenent de decisions interessades i no argumentades pels llebrers i gossos de caça que... [+]
Els globalistes han triat França, Polònia i el Regne Unit per a crear un conflicte obert amb l'OTAN al novembre, ja que els Estats Units està immers en la campanya electoral per a la Presidència de novembre.
D'aquesta manera, la presència de soldades de Polònia, França, el... [+]
Afortunadament, la majoria de les empreses industrials comencen a entendre, després de les nombroses sentències condemnatòries, que una petita exposició a les fibres d'amiant, sense una protecció respiratòria adequada, és suficient per a causar una malaltia pulmonar greu... [+]
Predir el final de qualsevol cosa s'ha posat de moda. La fi de l'ésser humà, de les ideologies, de la comunitat, de l'autoritat, de la filosofia, o de la democràcia. Són etiquetes carregades de sensacionalisme?
Potser va ser Francis Fukuyama qui va iniciar aquesta moda del... [+]
El passat 1 d'agost, una desena de persones de la família vam estar en Aranguren. Dos joves d'Aranzadi van donar a conèixer de primera mà les excavacions i treballs que s'estan duent a terme en Irulegi. Aquesta visita és molt recomanable, ja que recull la dimensió del treball... [+]
En primer lloc, volem fer arribar les nostres condolences als familiars i amics de la dona assassinada a principis d'agost.
Els habitants de Gaintxurizketa estem farts de la deixadesa de l'administració i dels responsables.
Els que vivim en el barri estem obligats a agafar el... [+]
He sentit dir que les millors llàgrimes són les que veuen els aeroports. Però suposo que es tractava d'altres llàgrimes el que va dir, i no com jo he vist durant aquestes vacances.
Durant diverses hores, les llàgrimes van dominar l'aeroport de Munic, llàgrimes d'indignació,... [+]
Haig d'anar a la perruqueria”, vaig pensar al principi de curs, i no vaig ser. Vaig començar amb els cabells llargs i vaig acabar de la mateixa manera (a meitat del camí vaig fer una ganyota cap avall i li vaig tallar un trosset. Ningú es va adonar. Ni jo tampoc). M'oculta si... [+]
Els bascos sabem que l'aparell estatal està disposat a aprofitar les forces repressives de tots els colors i els mecanismes repressius de totes les formes, per a mantenir l'ordre social dins d'un sistema basat en la dominació, encara que per a això hagin d'infringir una llei... [+]
M'ocorre moltes vegades: fixar-me en les notícies i posar-me nerviós. La France revient, diuen. Tant la França de Le Pen com la xenofòbia i supremacia espanyola, com els pallassos inflables, s'aixequen una vegada i una altra. La merde revient. Com hem sentit, un grup de... [+]
Fins fa poc, la Unió Europea (UE) era una mar en calma. Tot anava bé. Tots vivíem tranquils. Els alts comandaments complien molt bé el seu treball i els europeus ens sentíem contents sota les seves ordres. De tant en tant els pagesos anaven al carrer a mostrar els seus... [+]
Abans de les eleccions va ser un lema en boca de tots: "Hem de posar la cura en el centre", ha afegit. Al marge de les expressions curioses i incorrectes que inventen els polítics i els que tenen la condició de polítics, haig d'admetre que durant un temps el tema va estar en tot... [+]
Fa ja molts anys que no segueixo la competició internacional (Jocs Olímpics, Mundials…). La indiferència, el cansament, el dolor… i també em produeixen una mica de ràbia. I, en conseqüència, l'alternativa que em queda és no veure-la.
El motiu no és que no li agradi... [+]