Des de 2013, els països de la zona de l'euro han aplicat les polítiques de free lunch o “menjar gratuït”, explotant de manera general i durant llargs anys les polítiques monetàries expansives. En definitiva, s'ha aprofitat que els tipus d'interès han estat en nivells negatius –s'han mantingut per sota de l'1% des de 2012, però en pocs mesos, de mig punt en valors negatius, s'ha passat al 2,5%–. A més, els bons indicatius de rendiment del deute, que es concedeixen per a deu anys, han crescut del 0 al 3’5% en funció del país deutor. Així les coses, en una pàgina oficial de blogs del Banc Central Europeu, Política fiscal: des del menjar gratuït fins al menjar econòmic, diversos economistes han advertit que “el deute públic pot arribar a ser una despesa important i en alguns casos insuportable, per la qual cosa, encara que sigui a un preu econòmic, haurem de començar a pagar”.
Els deutes s'han anat acumulant al llarg dels últims deu anys, i segons aquests economistes, el deute havia d'haver aprofitat el temps anterior a la pandèmia per a anar recuperant-se. En l'actualitat, Espanya, Itàlia, Portugal i França tenen deute públic el doble que el Producte Interior Brut. I no és només el cas europeu: el Japó, per exemple, té un deute públic superior en un 200% al PIB.
Sorprenentment, segons els economistes, s'han mantingut a través de la inflació. De fet, la inflació ha permès augmentar el PIB i disminuir la seva relació amb el deute, almenys en els nivells abans esmentats. Per tant, l'endeutament sostenible dels països ha quedat en mans de la inflació.
I ara, pagar el deute o ofegar-se més?
Continuar endeutant-se pot ser una opció, però cal tenir en compte que els països s'endeutaran en nivells superiors als dels últims deu anys, perquè els tipus d'interès són molt alts –fins ara, en els últims deu anys, els estats s'han endeutat amb tipus més baixos; si continuen endeutant-se, ho faran amb xifres renovades–.
Els economistes del BCE creuen que l'orientació de la inflació marcarà, però adverteixen que la balança pot desequilibrar-se en qualsevol moment. Quan refinancen els deutes, els països necessitaran compradors, i creuen que el problema pot venir aquí, a veure si els trobaran. Només cal retrocedir dotze anys per a veure què va passar amb Grècia, Portugal i Espanya.
Creixement econòmic o tipus d'interès?
L'orientació macroeconòmica dels pròxims mesos serà clau. L'augment del deute públic pot implicar riscos, però pot ser sostenible si l'economia creix encara més. En definitiva, els economistes del BCE consideren que si l'economia interna creix més que la mitjana dels tipus d'interès, prenent com a referència el PIB nominal, no hi haurà problemes. Això és el que es denomina (i-g), g (growth o creixement econòmic) i i (tipus d'interès). Però, què pot succeir si el resultat és invers?
Pot ser ordenat per la persona i entrar en una situació imparable. Els inversors solen exigir majors tipus d'interès en països amb grans deutes públics, que en algun moment pot ser insuportable.
Els economistes del blog esmentat parlen d'una possible posició fiscal estable. D'alguna manera, amb un resultat positiu en la dinàmica i-g, el país pot arribar a un punt estable. Però és inevitable el pagament del deute, encara que sigui de manera gradual, perquè no es donin situacions de risc especialment preocupants. Consideren que cada país ha d'adaptar-se a la fiscalitat i que és inevitable des d'avui, perquè segons els seus autors l'economia continua creixent malgrat la pèrdua d'escuma i de la força. “Si avui no s'adopten mesures concretes i progressives, existeixen dues possibilitats de cara al futur: l'aplicació en algun moment de restriccions extraordinàries i severes, o l'assumpció de tots els perjudicis que comporta mantenir una inflació constant i alta, si el BCE i Alemanya ho permeten”.
UPNren kudeaketaren arrastoak luzaroan nozituko dira Nafarroan alor ugaritan. Hiru azpiegitura handien ordainketa itzalpeko bidesariz egiten da eta kontu publikoak gogor zamatuko ditu urtero. Hiru obra hauek 976 milioi euroko kostua izan dute, baina Nafarroako Gobernuak 2.676... [+]
Koronabirusaren lehen olatuaren erdian ginela, hitz ederrak entzun ziren G20-ko Finantza ministroen zein Nazioarteko Diru Funtsaren partetik: Hegoaldeko herri pobreak laguntzea ezinbestekoa omen zitzaien eta horretarako zorraren ordainketa une batez gelditzea onarturik zuten... [+]
Munduko ekonomiaren guruek (Nazioarteko Diru Funtsa, ELGA, Munduko Bankua…) baztertu egin dute osasunaren eta ekonomiaren arteko dilema, faltsua delakoan, eta lehentasuna birusa akabatzea dela onartu dute. Horretarako, munduko ekonomiak animatu dituzte borroka horretan... [+]
Gipuzkoako foru Ogasunak milioi bat eurotik gora zor duten zergadunen zerrenda argitaratu du. Aurreko urtearekin alderatuta, 55 milioi euro gehiago da 2019an Ogasunak kobratu gabe duen zorra. 2019an itxi zen Lagilur SL enpresa da (Yeregui zena, Kutxak abiatutako etxegintza... [+]
Alemaniako Auzitegi Konstituzionalaren epai batek hankaz gora jar dezake Europar Batasunaren politika ekonomikoaren zutabeetako bat: Europako Banku Zentralak zor subiranoa erosteko 2015ean abian jarritako programa ez dator herrialdeko legearekin bat, epaileen arabera.
G7ak adostu du neurria, eta G-20ak berretsi behar du orain. Atzeratutako ordainketen diruarekin pandemiari aurre egiteko neurriak garatzea da asmoa. Atzeratzea baino, zorra barkatzea da hainbat eragilek eskatzen dutena.
Zilegi al da, herritar askoren bizitza jokoan dagoenean, osasun sistema ahulek beharrezko duten bultzada ekonomikoa ukatzea ala kamustea, Nazioarteko Diru Funtsari eta enparauei kanpo-zorra ordaintzen jarraitzeko? Koronabirusarekin batera, galdera hau ere barreiatzen ari da... [+]