Amb l'objectiu de ser objectiu, posant l'accent en els moviments significatius que han existit dins del govern presidit pel senyor Pedro Sánchez, i davant els objectius que ha posat de manifest la signatura del decret d'últimes decisions, m'agradaria fer públiques algunes idees que volen ser clares. En sintonia amb la societat que mostra la seva indignació interior als carrers, davant el silenci d'uns i l'aplaudiment d'uns altres.
Aquí a Euskal Herria, si parlem de futur, la qual cosa estem escoltant en el Parlament de Madrid és una altra cosa. Encara que els pressupostos siguin "avui" la clau de la Moncloa, per a uns altres, al llarg dels anys, no poden superar la crisi que ha provocat el cessament de l'activitat militar d'ETA. No entenen, no volen entendre-ho, que ens enfronta a una nova realitat, a la societat i a la classe política. No obstant això, veiem la mateixa actitud que fa tretze anys, l'enfrontament directe.
Pitjor encara, es parla d'una altra cosa. Es tracta de situar el focus del debat en la inquietud institucional, i no sols a Madrid. Aquest és l'objectiu dels insults i provocacions que s'escolten en el Parlament de Vitòria-Gasteiz.
Jo crec que no poden empassar l'angoixa de la por. Nosaltres sí, però ningú més té treva, perquè la memòria tria —segons convingui— el que vol ocultar o oblidar.
Els mapes creats per l'impuls dels "sistemes democràtics" derivats dels colonialismes no són intocables ni en l'Estat espanyol ni a Europa. Dues comunitats diferents i antagòniques, cadascuna buscant els seus drets polítics com és legítim, el conflicte —no sempre— s'ha resolt moltes vegades amb la divisió. Per això, si a principis del segle XX Europa estava formada per 24 estats independents, avui té 47. Cal tenir en compte que, en les dues últimes dècades, són setze els nous estats que s'han format.
Perquè no sols amb la participació en el camp polític es resol el problema democràtic, sinó que es garanteix el camí per a la realització de tots els projectes.
Com veiem una vegada i una altra, pot la democràcia espanyola, tan poc entrenada, tenir —alguna vegada— tanta fortalesa com la que el britànic va expressar a Irlanda?
Ja ho sé, "ara" ve el rescabalament, sempre hi ha una compensació, i en l'Estat espanyol es tracta de renunciar a la inviolabilitat de la Constitució. Hem de presentar propostes per a transformar la Constitució, perquè si no, com hem vist fins ara, qualsevol solució, de cara al futur, no suposarà més que el fracàs que una part hagi vençut a l'altra.
La pròpia història ens mostra la clau de fons que ha emergit des de Madrid cada vegada que s'ha abordat un procés negociador per a posar en vies de solució el que s'ha anomenat "conflicte basc". És a dir, que la democratització inconclusa de l'Estat espanyol s'ha basat en la defensa ferma d'un error, en la defensa de la "suposada" intangibilitat constitucional.
El futur d'una comunitat política no pot basar-se fredament en tabús de suposada conveniència. Ni tan sols aprofitant la feblesa temporal de la Moncloa. Els esdeveniments futurs serien realment fràgils si no fossin més que la voluntat d'uns pocs responsables. No serveix de res si la voluntat política no es basa en desenvolupaments profunds i duradors. Entre altres aspectes, l'evolució i el reconeixement del dret.
M'és igual per part de la CAB o a Navarra. M'és igual el PNB o Geroa Bai. No sols en aquest moment, sinó que he llegit i escoltat moltes vegades a dirigents de diverses generacions d'organitzacions abertzales que el seu objectiu és la llibertat d'Euskal Herria, també al mateix Urkullu.
Si en un principi no puc posar en dubte la meva posició en aquest objectiu, confesso que em sembla bastant inversemblant apostar per aquest objectiu unint-me a forces polítiques espanyoles com el PSOE.
Potser alguns diuen que no estem en el moment adequat per a subratllar aquest tipus de situacions. Els conec, sé qui són, qui no els coneix? Per als quals volen alliberar a Euskal Herria, la llibertat té un únic significat.
Igual que abans estava amb la praxi de ser lliure, crec que també cal concretar ser abertzale. Ser abertzale, perquè no és algú que es reculli en un Estatut i garanteixi els interessos que empara el conveni. Ser abertzale és una altra cosa.
Entenc, el contingut d'aquesta reflexió genera aquest tipus de preguntes. Com veiem una vegada i una altra, pot la democràcia espanyola, tan poc entrenada, tenir —alguna vegada— tanta fortalesa com la que el britànic va expressar a Irlanda? Satisfà les derivades de l'antic règim? Dit amb més claredat, mantindrà tot el que la nova transició que la situació requereix?
Malgrat que ha passat molt de temps, recordo els moviments del senyor Carod Rovira "fora de guió", que, a través d'ERC, va treure al carrer el debat de l'Estatut i va oferir als catalans l'oportunitat d'expressar la seva força sobre aquest tema.
Les coses han canviat molt, els abertzales estan "picotejant" i el que llavors va activar "els mecanismes d'ajuda mútua", és a dir, CIU, on està? Tot això és història, i sempre ha estat així.
Quan s'acabarà el treball que s'està llegint, crec que pot ser el moment adequat, amb una llarga mirada a tot el trànsit que s'ha fet fins ara, per a reconèixer que una nació hauria d'obtenir la seva llibertat sense vessar-se una gota de sang.
Aquí, en el territori d'Euskal Herria, ni els uns ni els altres hem vingut aquí, i tots ens coneixem. La història demostra —per als que volen aprendre— que ningú ha triat el camí correcte “sempre”, i és cert, però estem aprenent a corregir errors.
Fins i tot fent ús de mitjans pacífics, amb totes les seves forces morals i reivindicant drets reconeguts internacionalment. A tot això, afegint la voluntat majoritària de la societat basca, obrirem les portes.
I ara, quina resposta li correspon al titular?
Josu Iraeta, escriptor
Bidali zure iritzi artikuluak iritzia@argia.eus helbide elektronikora
ARGIAk ez du zertan bat etorri artikuluen edukiarekin. Idatzien gehienezko luzera 4.500 karakterekoa da (espazioak barne). Idazkera aldetik gutxieneko zuzentasun bat beharrezkoa da: batetik, ARGIAk ezin du hartu zuzenketa sakona egiteko lanik; bestetik, egitekotan edukia nahi gabe aldatzeko arriskua dago. ARGIAk azaleko zuzenketak edo moldaketak egingo dizkie artikuluei, behar izanez gero.
Abans de les eleccions va ser un lema en boca de tots: "Hem de posar la cura en el centre", ha afegit. Al marge de les expressions curioses i incorrectes que inventen els polítics i els que tenen la condició de polítics, haig d'admetre que durant un temps el tema va estar en tot... [+]
Fa ja molts anys que no segueixo la competició internacional (Jocs Olímpics, Mundials…). La indiferència, el cansament, el dolor… i també em produeixen una mica de ràbia. I, en conseqüència, l'alternativa que em queda és no veure-la.
El motiu no és que no li agradi... [+]
Bagira prozesuaren emaitza, Herri bidea bide-orria izan zen. Bide-orri honetan, abertzaleen helburua herriari boterea itzultzea dela aipatzen da, eta boterea itzultzeko, herriari burujabetza maila maximoa emanen dioten instituzioak herriari eskaintzea adierazten da. Zehazten da... [+]
La Policia Municipal de Donostia-Sant Sebastià encara no ha donat solució a la falta de personal en la seva plantilla. Durant l'estiu la plantilla s'ha vist reforçada amb la contractació de desenes de policies locals per a atendre les diferents necessitats i serveis que... [+]
Les exigències de basca d'Osakidetza són abusives. Sens dubte. Estem col·locant i mobilitzant als professionals sanitaris en aquesta línia. Sense estar en contra del basc, amb poques intencions d'aprendre i molt menys d'utilitzar.
La nova plataforma de referència és “Unides... [+]
A pesar que han passat dos segles, el problema de La Plutònica no es pot deixar esvair en el pou de l'oblit. A més de 200 anys enrere per a conèixer la història de La Plutònica, hem de remuntar-nos a l'altre costat de l'oceà, Montevideo.
Els germans José Rosendo i Valentín... [+]
La quadrilla és una dels senyals d'identitat dels bascos. Tot basc té una quadrilla o, almenys, això és el que s'espera d'un basc nat. No és per a menys, perquè podríem dir que la Quadrilla és la unitat social d'Euskal Herria, l'àtom o component bàsic de la nostra societat... [+]
L'endemà passat, l'ona publicitària anunciadora de l'Ironman de Vitòria deia: “Anything is possible”. Tenia una cita amb un amic en la Plaça Nova de Vitòria-Gasteiz i, en el camí, vaig veure altres cartells, suports publicitaris i carpes. Alguns en anglès (“Finish... [+]
El soroll genera greus problemes de salut i qualitat de vida. Guernica-Lumo, malgrat la seva aparent bellesa i hospitalitat, té seriosos problemes en matèria de soroll.
A mode d'introducció, es mostrarà el fet anterior. A l'altura del carrer Iparragirre de Guernica es trobava... [+]
No puc contenir el foc que m'abrasa per dins, i només puc escriure aquestes estúpides paraules per a no deixar-me dominar per la desesperació.
Odi la hipocresia, avorreixo els blancs. El problema és que la blancor està a tot arreu, que tots som blancs.
És sabut que totes... [+]
Pel que sembla, l'incendi originat el passat 13 de juliol en l'habitatge d'Errenteria es va originar en la bateria d'un patinet elèctric. En aquesta ocasió, i afortunadament, només es van produir danys materials. No obstant això, no creguis que aquest accident és una cosa... [+]
Arriba l'estiu, la principal expressió de la turistificación, i, de nou, els problemes derivats de la sobreexplotació de la ciutat com a destinació turística són especialment visibles, com el soroll o la massificació dels carrers. No obstant això, ens preocupen més els... [+]
En 1977 es va posar en marxa l'Euskal Kopa de Lekeitio, era una època de transició. En l'època de la República, l'any 1931, les primeres Noces Basques va sortir del Batzoki. En 1964 també es va celebrar en Lekeitio el Campionat d'Euskadi de Bodas, en homenatge a Resurrecció... [+]
Fa uns anys que vaig passar un cap de setmana a Pamplona. Era el 12 d'octubre.
Em va sorprendre veure a desenes de llatinoamericans celebrant efemèrides, amb concerts, txosnas i tot. Havia celebrat la conquesta dels meus avantpassats? ! Vaig pensar que l'assimilació cultural... [+]
Les mentalitats conservadores tenen por al terme planejament, enllaçant-se amb els corrents polítics progressistes i fins i tot comunistes, com ho fan avui els nous autoritarismes (Milei, Meono, Orban, Aznar, entre altres). No obstant això, la idea de planificació segueix en... [+]