No ha passat tant de temps des que Arnaldo Otegi va declarar que l'Ertzaintza “és odiada per una gran part de la població[basca]” (Radi Euskadi, 14/03). L'odi és un sentiment molt comú en aquest segle, ja que el terme anglès hater s'ha fet popular. Per part seva, el ‘popular’ Iñaki Oyarzabal ha identificat l'escola basca com l'origen de tots els nostres odis en la mateixa ràdio (08/09).
No crec que a Euskal Herria siguem més devastadors que en altres parts del món, malgrat els assumptes escolars. Però tinc clar que hi ha gents que estimen bastant l'odi. I pel que sembla, Otegi té una raó per a justificar la seva repugnància a l'Ertzaintza: el seu model de policia “espanyol”, “gent golpeadora”. Oyarzábal va dir que aquí s'estén el “rancor a l'espanyol” i ha creat un curiós paral·lelisme amb el líder abertzale. Tots dos perceben molt bé els odis dels altres, però no els seus.
Des del punt de vista educatiu, d'acord amb Oyarzabal, en la Comunitat Autònoma Basca no estem fins. Perquè una de les obligacions de l'educació pública és ensenyar a respectar l'autoritat perquè la societat funcioni amb un ordre mínim. I en aquest sentit, les emboscades amb la policia que hem presenciat en els últims mesos no són mostra de la nostra bona educació. No obstant això, el pp no ha vist més enllà dels seus prejudicis polítics: l'odi a Espanya no és el nostre mal més greu, sinó el nostre.
"Molts dels quals es declaren abertzales no aprecien l'ordre públic al seu poble, sinó que se senten atrets per ell i els seus veïns. I abans, si a la policia espanyola obstinada en això la hi deien 'ocupant', ara són les forces de policia locals"
Molts dels quals es defineixen com a abertzales no aprecien l'ordre públic al seu poble. I si abans es deia “ocupant” a la policia espanyola obstinada en això, ara són les forces de policia locals. Un exemple significatiu és el manifest que el Gaztetxe de Legazpi va publicar en les xarxes socials el passat 18 d'abril, en el qual es denunciava la dissolució d'una reunió de l'Ertzaintza –les “forces ocupants”– en la qual, per descomptat, la reunió es va celebrar sense respectar les normes anti-pandèmia.
Malgrat les crítiques sanes a l'Ertzaintza, no puc negar que sento una mica d'enveja sana per la policia espanyola. De fet, el crit dels nacionalistes espanyols Viva Espanya gairebé no s'entén sense la incorporació d'eta la Guàrdia Civil. Aquest policia militar que el 28 de març de 1844 va iniciar la seva marxa de la mà del Duc de Fumada, és la institució que més aprecia al poble espanyol, més enllà del seu color polític (Sociomètrica, 2019).
Espanya entén molt bé el que va dir amb gran sentit en el Congrés d'Espanya el polític català i –com Oyarzabal– ‘popular’ López Rodó, mort fa temps: “Quan el pagès no va haver de portar l'espasa en la cintura per a protegir-se dels bandits, va néixer l'Estat” (15/06/1978). En aquest sentit, a alguns que volen un Estat basc se'ls ha oblidat el bàsic que és per a nosaltres el lema que apareix en l'escut d'Àlaba.
No estic inventant res; en el segle XVIII Espanya estava plena de policies locals que garantien la seguretat viària, com la Vella i Santa Germanor de Toledo i Talavera. La Diputació Foral d'Àlaba presentava minones i la de Guipúscoa i Bizkaia, els miqueletes amb pelotazos al cap. L'Estat modern va unificar l'ordre públic i va reduir considerablement les competències de les policies locals, limitant-les a fer costat a les diputacions i a les seves institucions.
És evident la importància de l'ordre en qualsevol estat, i en el cas basc, en l'II. Una de les primeres decisions preses pel lehendakari Agirre després de la transferència d'aquesta competència per la República al Govern d'Euzkadi (Gaseta de Madrid, 1936/281) va ser la creació de la Policia Militar, per a la posterior protecció del territori des de la guerra. Després de la guerra, i amb l'exili del Govern, haurien dissolt a aquest policia, i de pas als miqueletes de les «províncies traïdores», després d'haver destruït també la condició foral de les seves Diputacions (BOE, 1937/247). Semblava lògic, doncs, que en arribar la democràcia intentés ressuscitar a aquell policia.
Cal no oblidar que a Àlaba, Guipúscoa i Bizkaia tots els partits que van aconseguir diputats en 1977, excepte els ‘populars’, van anar a favor d'aquesta resurrecció. López Rodó no estava d'acord en absolut amb la transferència de l'ordre públic a les comunitats autònomes, en la convicció que els «separatistes» s'engalanarien. No podia imaginar les paraules d'Otegi després de més de 40 anys. I no va apreciar bé l'ordre que som els bascos, ja que el Duc de Fumada, Girón Ezpeleta, era pamplonés i el seu pare, donostiarra. Traïdor, la nostra història!
Bidali zure iritzi artikuluak iritzia@argia.eus helbide elektronikora
ARGIAk ez du zertan bat etorri artikuluen edukiarekin. Idatzien gehienezko luzera 4.500 karakterekoa da (espazioak barne). Idazkera aldetik gutxieneko zuzentasun bat beharrezkoa da: batetik, ARGIAk ezin du hartu zuzenketa sakona egiteko lanik; bestetik, egitekotan edukia nahi gabe aldatzeko arriskua dago. ARGIAk azaleko zuzenketak edo moldaketak egingo dizkie artikuluei, behar izanez gero.
Un dels motius per a la investidura de Salvador Illa com president de la Generalitat ha estat el pacte PSC-ERC. No és un pacte sobiranista en absolut, però en alguns aspectes es podrien obrir noves portes, tret que l'estratègia política de frenada del PSC-PSOE, que és... [+]
La regió de Mèrida (Mèxic) ha estat objecte aquest any de gran polèmica per la col·locació en una platja d'una escultura en homenatge al déu grec Posidó. Merida es troba en la península de Yukatán, on el poble de Maia tracta de preservar la seva cultura, dins de les... [+]
Els meus cicles comencen al setembre i acaben al juny, en realitat, (anava a posar-me, però cada vegada que utilitzo el plural em crida un nan al cap, “seran teus!”), i així ha estat en la meva vida, hi hagi o no vacances, tingui o no treball remunerat en l'horari. Ni... [+]
A l'estiu, els jubilats no solem tenir gana de vacances i podem analitzar amb calma tot el que ens envolta. Heus aquí alguns temes que m'han sorprès.
Espanya. L'Eurocopa i els Jocs Olímpics han complert tot l'estiu. Haig de dir per endavant que la competitivitat esportiva... [+]
Amb la caravana Zabalduz, a la ciutat de Bihac, a Bòsnia Hercegovina, l'activista Nihad Suljic ens va explicar que el riu Drina és la major tomba dels Balcans. Perquè no s'oblidin, s'encarrega d'identificar els cadàvers que es troben i de donar-los sepultura, amb la finalitat de... [+]
Ja no sé si estem colpejats per les onades de calor, si és una hipocresia de sempre o una lògica sistèmica, però la bretxa entre el que sabem, la qual cosa diem i el que fem, més enllà de la preocupació, em sorprèn, sobretot en un ambient estiuenc. Notícies, recerques,... [+]
Entre moltes caigudes també hi ha assoliments. Una mare jove d'uns 35 anys em preguntava l'altre dia com aconseguien a la seva escola que els companys que no havien rebut el basc a casa aprenguin i parlin tan bé com els nens i nenes que eren euskaldunes de casa. A l'escola hi... [+]
La situació actual requereix una anàlisi minuciosa del que hi ha darrere dels títols, les manifestacions, la difusió manipulada d'alguns fets, l'ocultació fosca d'uns altres i la propaganda disfressada d'anàlisi en la majoria dels grans mitjans de comunicació. La situació... [+]
Els empresaris i responsables polítics del sector ens diuen que el turisme genera riquesa i ocupació, però què és el treball turístic? Quin tipus de treball genera el turisme? I qui gana amb això?
L'entitat Sant Sebastià Turisme diu que més de 15.000 persones treballen... [+]
La principal característica del meu equip de bàsquet és la seva personalitat. Se sol dir que això és una característica comuna entre l'equip i l'afició. No obstant això, des de l'adreça no es té en compte aquesta identitat de tots els aficionats. De fet, els aficionats... [+]
Les estacions de tren de moltes ciutats mostren la bellesa més alta de l'estructura de ferro del segle XIX, juntament amb l'auge de l'arribada a l'epicentre de la ciutat. És com entrar a la ciutat per la porta principal, una perla d'arquitectura i de lloc. No obstant això, en... [+]
Per què no deixar-ho. El que escriu les columnes sempre segueix les apologias de la retirada a temps. Abans d'esgotar existències. Els temes, a mi, no els he pogut esgotar, perquè no soc expert en res, i mai he tingut missatges que transmetre a Euskal Herria. No em serviria... [+]
Començament de l'estiu. Ressaca del festival EHZ (atx, mal de cap). Ganes de respirar després d'un curs carregat. Buidar el cap. Reconnectar elements clau. Prendre's un temps en família, tornar a veure a vells amics i descansar (una mica) en la lluita diària. De bo de bo?... [+]