Luis Enrique Soriano tenia 17 anys quan va venir de la República Dominicana a Azpeitia a la recerca d'un futur millor. Tres anys després, un jove que no va tenir problemes psicològics previs es va suïcidar. Va decidir fer-ho en el seu propi centre de treball: En la petita empresa Manuel Aizpuru S.M. d'Azpeitia. Era la nit del 30 de juliol de 2021. El mateix Soriano va insistir que "no podia més" als seus afins, fent referència a la mala situació que sofria en el seu treball.
En els dies següents es van mantenir en silenci els detalls de la seva mort. Un altre dels casos que quedaven en l'oblit, si no fos perquè la seva mare, Silvia Castillo, es va posar en contacte amb el grup Elkar d'Azpeitia i els va explicar les vivències del seu fill. Des de llavors s'han organitzat diverses mobilitzacions, denúncies i iniciatives per a fer pública l'explotació de Soriano.
En els dos últims anys, familiars i moviments socials de Soriano han ampliat la relació entre la mala situació que vivia en el treball i el suïcidi. Denuncien que quan feia jornades de dotze hores, treballava també els dissabtes, ho obligaven. Res més saber que Soriano va morir, llavors la núvia de Soriano va anar a treballar als seus amos "els explotadors", a dir "vosaltres heu matat a Luis Enrique".
Sobre la base de la informació facilitada per familiars i afins, Elkar ha denunciat en diverses ocasions el que vivia en el taller: "Cada vegada que comet un error, el cap li cridava, li humiliava. Tenia molta càrrega de treball. Soriano així ho va indicar al seu cap i li va dir que havia d'agafar a un altre treballador, però no li va fer cas. Una vegada més, per la mala execució d'una peça, li van llevar 300 euros del salari. No tenia tants dies de vacances com li corresponia. Encara que COVID-19 estava afectat, va ser obligat a acudir al treball. Va haver de treballar de nit i sola…".
El mateix dia de la mort de Soriano va tenir un enfrontament amb el seu cap. Segons consta en l'informe d'Osalan, per la mala extracció d'una peça, el cap va manifestar que havia acordat amb Soriano acudir l'endemà al treball Soriano. L'endemà era el 31 de juliol, dia de Sant Ignasi, gran festa en Azpeitia. Va indicar que havia de treballar el dia festiu a les 22.00 de la nit, encara que segons el contracte la finalització de la jornada serà a les 17.00 de la tarda. Aquesta mateixa nit es va suïcidar.
Comportament de l'empresa en evidència
Osalan i la Inspecció de Treball van publicar sengles informes sobre el cas al juny i juliol de 2022. En ells es recullen, entre altres, tres infraccions greus comeses per Manuel Aizpuru, S.L. Els membres d'Elkar subratllen que l'informe d'Osalan diu així en els dos paràgrafs:
- "L'activitat habitual era que el treballador (Soriano) realitzés hores extraordinàries, però no es registraven o quantificaven a través de la fitxa de jornada i se li pagaven en nòmina com a prima fixa".
- "(Soriano) Quantificaven i pagaven d'una altra manera les hores extres als seus companys, per la qual cosa hi havia un tracte desigual entre els treballadors".
Els informes, no obstant això, no acrediten la relació entre les condicions de treball i el suïcidi, deixant a la via judicial la possibilitat de demostrar-lo.
Publicació de les nòmines de Soriano
Des del principi Soriano tenia a la seva disposició les nòmines que rebia cada mes, però com van decidir portar el cas als tribunals –la denúncia la va posar el sindicat ESK–, no van voler fer-les públiques per a no entorpir el camí. Ara, amb el judici a la porta, que arrenca el 26 de juny a Sant Sebastià, han volgut demostrar l'enorme nombre d'hores extraordinàries que Soriano feia cada mes.
En aquestes nòmines publicades per ARGIA es posa de manifest com l'empresa li pagava hores extraordinàries sota la denominació "Prima de producció". En les nòmines no recollien aquestes hores extres i Soriano, per lapiz, apuntava les hores extraordinàries realitzades en el mes: 90 hores a l'abril de 2019, 92 hores al febrer de 2019... Percebia més diners que el salari basi pel que percebia per hores extraordinàries.
Soriano superava en un sol mes el nombre d'hores extraordinàries (80) per a tot l'any que reconeix la legislació estatal.
Els responsables de l'empresa no han parlat públicament del cas.
No és un compte aïllat
Elkar-ekin ha denunciat que "les situacions de precarietat i assetjament són habituals en moltes empreses de la localitat, i al mateix temps és habitual que empitjorin quan els treballadors són migrants". En aquest sentit, s'acaba de comunicar el cas d'un veí d'Azpeitia, amb un calendari laboral de 30 dies al mes, una jornada de 24 hores i a canvi un salari de 1,39 euros per hora.
Quan vaig publicar el meu primer llibre de poemes em van oferir un recital en una universitat. El músic va cobrar en diners i a mi em van donar un llibre sobre Jorge Oteiza, que no vaig agafar perquè era a la meva casa. Aquesta va ser la primera de les sol·licituds... [+]
Arriba l'estiu i amb ell les festes populars de pobles, barris i ciutats. Les festes sempre han estat refugi de reivindicacions socials i polítiques, de relacions veïnals i d'eufòria popular. Prenen els nostres carrers i durant uns dies són un exemple d'autogestió, de... [+]