S'ha acabat la gran festa, s'han acabat els Jocs Olímpics que s'han celebrat a París, i s'ha destacat "l'alegria popular" a l'hora de valorar. De fet, la festa no ha acabat, en principi hauríem d'estar a meitat de la cita, ja que finalitzen els Jocs Olímpics i els Paralímpics els succeeixen. Però el capacitismo està tan arrelat, que a aquesta segona part a penes se li dedica la importància, l'atenció i l'esment.
El president, Emmanuel Macron, ha aprofitat aquesta cita esportiva per a "arruïnar la seva política" i per a "neutralitzar les crítiques a la seva persona": -Vull dir-vos quant orgull estic en francès. Hi ha un perdedor: l'esperit del fracàs. Fa set anys tots ens deien que era una bogeria prendre els Jocs Olímpics; que l'acte d'obertura sobre el Sena era una imprudència segura per a la seguretat; que mai guanyaríem suficient medalla; que seria un forat financer; que no es podria banyar al Sena... I al final ho hem aconseguit, ho hem fet! ". Aquesta és la valoració general oficial, estesa principalment: el resultat és positiu en tots els aspectes.
No obstant això, sense menysprear l'impacte que aquesta cita té en la ciutadania per a ambientar l'estiu i alleujar el pes del quotidià, alguns ciutadans també volen fer visible les ombres dels Jocs Olímpics i els Paralímpics. El partit esquerrà LFI França Insumisoa ha creat una comissió de recerca popular per a avaluar els danys produïts en l'àmbit social, ecològic i econòmic. Agents esportius, col·lectivitats, serveis i usuaris del sector públic, ciutadania, activistes contra l'exclusió... LFI es reunirà amb tots i farà una anàlisi més àmplia. Perquè a més de dolç, també té cites d'esportistes i aficionats a l'esport des de gasela: "Al costat de l'admirable imatge dels Jocs Olímpics de 2024, els nens de tones no poden fer esport".
14.000 desnonats
L'agent Le revers de la médaille [el revers de la medalla] està component el nombre de persones sense llar expulsades de París i el seu entorn. Des de maig de 2023 fins a juny d'enguany, en concret, 12.545 persones han estat expulsades del camp dels Jocs Olímpics i Paralímpics –14.000 persones, incloent-hi les eliminades al juliol–. El grup Le revers de la médaille agrupa 104 col·lectius, associacions i sindicats, entre els quals es troben Action contre la Faim contra la fam, la Lliga pels Drets Humans LDH o les conegudes associacions La Cimade que treballen a favor dels immigrants. S'ha treballat detalladament en el recompte de cada expulsió, en la recerca de les ordenances oficials d'expulsió i en la recollida de testimoniatges. Gairebé la meitat -5.600 persones- han estat enviats a albergs d'urgència procedents d'altres regions franceses. Però, per exemple, la solució d'alberguismo ha servit per a unes poques setmanes, i com és obvi, continuen al carrer des de llavors, ja que en general tenen poc espai en aquests serveis d'urgència.
Observem el perfil dels 5.600 enviats a una altra ciutat de l'Estat francès i ens trobem amb l'escassa política d'acolliment del Govern francès. Tots ells són immigrants, dels quals el 40% són indocumentats i han estat empesos a sol·licitar el permís de residència -amb el risc de ser expulsats de l'Estat- perquè les condicions per a accedir als papers són cada vegada més dures en l'Estat francès.
El partit esquerrà LFI França Insumisoa ha creat una comissió de recerca popular per a avaluar els danys produïts de manera social, ecològica i econòmica
També hi ha els qui han rebutjat que es dirigeixin a les ciutats de voltant: 1.300 d'elles s'han refugiat en els serveis de París, però només per a 30 dies, i les menors s'han acumulat en els poliesportius, també per a ells, amb una sortida d'unes poques setmanes.
Així doncs, el número dels quals en realitat van ser desallotjats dels carrers de París va ser 216: 1,5% aprox. "Una gota de pluja", segons el col·lectiu Le revers de la médaille; però "l'efecte humà dels Jocs Olímpics", segons Macron, són algunes de les conclusions.
"Com en els Jocs Olímpics de París, els parisencs han eliminat als que no caben en la carta postal. (...) És lamentable veure aquesta tendència a preservar la realitat de la ciutat i de la seva pròpia pobresa. S'amaga sota l'entapissa i no se li mira", diu Antoine De Clerck, militant del grup Refugee Food. De la mateixa opinió és l'exatleta i investigador americà Jules Boykoff. És especialista en Jocs Olímpics i sol ser a les ciutats on es reben les cites per a investigar el que ha suposat un impacte social en aquestes. Diu que la gentrificació derivada d'aquesta mena de cites és inevitable. El departament de Seine-Saint-Denis, que ha acollit els Jocs Olímpics i Paralímpics, és el més pobre de França i compta amb un 28,4% de pobresa.
Gentrificació, inevitable
A la ciutat de Saint-Denis s'han construït, per exemple, el barri dels esportistes, albergs per a 9.000 paratletas i 14.500 atletes. Es tracta d'habitatges intermedis, però a partir de tardor es connectaran a les obres i es convertiran en habitatges estables, proposant un total de 2.200 nous allotjaments. El preu del metre quadrat es vendrà per 7.000 euros, mentre que actualment el metre quadrat costarà 4.000 euros. És a dir, la famosa cita esportiva els ha deixat habitatges que, en gran manera, seran inaccessibles per a la població autòctona formada per immigrants i treballadors. Aquesta oferta portarà a una nova població, i en el fons ja es nota, veient que en els últims cinc anys els preus dels habitatges de Saint-Denis s'han incrementat entre un 30 i un 40%.
Igual que el barri dels atletes, s'han construït un gran nombre d'infraestructures. Han influït en dinàmiques de vida i espai locals, molt diferents al que s'ha fet fins ara: ha desaparegut part de l'horta col·lectiva d'Aubervilliers de set hectàrees per a construir la piscina dels Jocs Olímpics; han cobert el parc de Dugny amb les vetes per a construir el barri dels periodistes, amb tres escoles, un hotel, dos habitatges i dinou empreses desmantellades...
El periodista Jad Lindgaard, resident en Seine-Saint-Denis, ha batejat aquest procés urbanístic amb el nom d'extractivisme " olímpic": "L'extremisme fa referència a una indústria minera o petroliera. En un territori pobre, extreu recursos de la terra per a la seva posterior valorització en mercats internacionals. Aquest valor financer beneficia a la indústria i no a la població que paga el preu de la destrucció del seu ecosistema. París 2024, el capitalisme immobiliari ha estat reconfigurant la ciutat per complet. S'ha gastat molts diners, en un termini ràpid, sense consultar a la població. El que passa és que beneficiarà als inversors privats i no a la població. Els habitatges que es venen seran inaccessibles per a la immensa majoria de les persones que es troben en Seine-Saint-Denis per no tenir accés als crèdits bancaris. És un problema de justícia social". París 2024 . Uneix ville face à la violence olympique (Parise 2024. Una ciutat, enfront de la violència olímpica) acaba de publicar el seu llibre, i ha ofert una entrevista al mitjà de comunicació independent Reporterre.
Control d'algorismes
Les cambres i els algorismes de rastreig d'imatges van arribar a ells per a frenar aquestes infraestructures no pensades per a la població local. França s'ha convertit en el primer Estat membre de la Unió Europea a legalitzar aquesta tècnica de vigilància intensiva. En concret, se cedeix als algorismes el control de les imatges i, en aquest cas, la responsabilitat d'identificar vuit fenòmens: moviment en sentit contrari; accés a un espai prohibit; presència i/o ús d'una arma; inici d'un incendi; moviment d'aglomeració de gent; una persona en el sòl; excessiva multitud; i paquet abandonat. En cas d'identificar-se, els algorismes condueixen l'alerta. Es presenta com una experimentació que, fins i tot després dels Jocs Olímpics i Paralímpics, serà canalitzada "en cites esportives, manifestacions culturals i moments d'oci", almenys fins a 2025. L'associació La Quadrature du Net, que estudia el camp numèric i els drets humans, està preocupada: Aquesta llei per als Jocs Olímpics i Paralímpics és el "cavall de Troia", que venia a parar i a generalitzar entre el públic.
“El capitalisme immobiliari ha estat reconfigurant la ciutat. S'ha gastat molts diners sense consultar als habitants. Beneficiarà als inversors privats i no a la població”
L'associació considera que es tracta d'una tècnica que va en contra dels drets humans i les llibertats, precisament perquè indaga en les actituds humanes. "És un pas més en l'accés a les nostres vides, les tecnologies cada vegada més intrusives. (...) En els últims anys, les autoritats franceses estan estenent cada vegada més el poder de vigilància policial. Més cambres, més drons i ara algorismes. Ens preocupem perquè potser el següent pas és el reconeixement facial. Això va en contra dels drets", diu Katia Roux d'Amnistia Internacional.
Al final, Jokoz Jokoa és el mateix: fora del focus de l'eufòria i les cambres del succés, els danys socials i ecològics. El denunciat a París, ho van denunciar a Tòquio, Rio de Janeiro, Londres... i ho denunciaran a Los Angeles dins de quatre anys. Lindgaard associa aquesta fatalitat ineludible a la "falta de transmissió de la memòria militant", a la "imatge molt positiva" dels Jocs Olímpics i Paralímpics i a la idea que la Conferència Olímpica Internacional CIO sigui l'associació més rica del món: "La relació de forces no va en favor de la ciutadania", ha afegit.