Eres infidel, i et vas acostar per tu mateix a l'Ismal. Què és el que et va atreure?
Moltes coses, però sobretot la importància dels vincles familiars i el paper de la dona en l'islam. No tenia ni idea.
Quin és aquest paper?
No sabia que la dona havia estat tan important en l'Islam. Per exemple, la primera persona que es va fer amb l'Islam va ser la dona, qui va cuidar l'Alcorà durant molt de temps o qui més va transmetre les paraules del profeta. Gràcies a ell sabem moltes coses que ens serveixen de model.
Són compatibles l'islam i el feminisme?
Estic en procés de qüestionar moltes coses relacionades amb el feminisme, sobretot pel que fa al vocabulari. En general, no em sento interpel·lat ni protegit pel moviment feminista hegemònic, i em fa mal. Sembla que l'única manera de ser lliure és la que ells volen: ser ateu, sense religió.
En parlar de la dona musulmana, el vel apareix constantment i normalment es parla de la prohibició o de la imposició.
Crec que cal superar el debat, perquè no aporta molt. Jo, per descomptat, defenso la llibertat de la dona, també a l'hora de decidir com vestir-la i com presentar-la en públic. Estic en contra de la coacció i la prohibició. La coacció hauria de ser il·legal, i també és contrària a l'Islam, ja que en l'Islam no es pot obligar a ningú a fer res que no vulgui fer.
Però es concedeix.
És clar que moltes dones musulmanes sofreixen una greu injustícia. Però no sols els passa a les dones musulmanes, sinó a totes en un grau o un altre. Els qui hem decidit vestir lliurement el vel ens han considerat còmplices dels règims totalitaris, que obliguen a alguns a posar-se el vel. M'han dit que hauria de llevar-m'ho, en solidaritat amb aquells que han de portar-ho. La seva petició és islamófoba, a més d'injusta. No em facin responsable del que no he fet.
Quins obstacles has viscut en el procés d'apropiar-te de l'Islam?
Primer vaig haver de superar les dificultats internes. Vaig pensar: "Com aniré jo, musulmà? A mi que li agrada sortir de tabola?”. Després van començar els problemes a manifestar-se públicament com a musulmana: de sobte, no era un ciutadà espanyol de ple dret; m'havia llegit com a musulmà, com si fos musulmà la meva única identitat. Se'm van aplicar els estereotips que s'apliquen a col·lectius minoritaris com els immigrants. Al mateix temps, va ser un procés d'aprenentatge: he vist com es tracten les minories. Ha estat trist afirmar que som racistes, classistes, i que existeix una gran islamofòbia.
Per què es dona aquest estigma?
Són moltes coses, des de les explicacions històriques fins a la ignorància. Sempre dic que cal conèixer a l'Islam. L'Islam, i no tant el que fan els musulmans, perquè no sempre va de la mateixa manera. No es pot reduir una població que tingui milions de membres a la qual fan alguns països o persones. L'Islam és plural, heterogeni, de molta sensibilitat. Quan pensem en l'Islam, pensem en un àrab amb una barba llarga i en una dona amb vel, però hi ha molts tipus de musulmans, i a més la majoria no són àrabs.
El diccionari també sol ser una font d'estigma.
S'ha donat un espoli per desconeixement i també de forma interessada. Alguns dels nostres termes s'utilitzen com convingui, canvien de sentit. Per exemple, quan es diu “islam radical”, es dona a entendre que l'islam en si mateix és perillós o violent. L'Islam no és violent, i els que es diuen musulmans i usen la violència no són radicals, sinó desviats. El musulmà radical seria una persona molt bona, que perdona sempre, que posa als altres per davant d'un mateix. És una persona humil el musulmà radical que mata no als innocents.
Vostè ha denunciat que no tenen veu.
A les dones musulmanes només ens criden per a parlar de la nostra vestimenta i del terrorisme. El problema és que no ens criden per a parlar de la independència de Catalunya, de les eleccions o de l'educació pública. No som considerats ciutadans de ple dret, l'única cosa que es veu és la nostra identitat musulmana.
“Madrileny i musulmà?”. Quantes vegades t'han fet aquesta pregunta?
La gent no entén com puc ser occidental i musulmana. Durant segles, la cultura musulmana va ser la principal i reeixida de la Península Ibèrica. Sovint em consideren marroquí i no em fa mal, perquè amo al Marroc. El cas és que ells, prenent a mi com a marroquí, em col·loquen com una persona dependent, sense estudis, submisa, pobra.